Hvad skal jeg stille op med dig, professor?
Hvorfor behøver du at gøre noget?
Altså, som jeg sagde, så har jeg ikke noget med det hér at gøre.
Da jeg gik for at tage på arbejde i morges, -
- indgik du ikke i mine planer, -
- men hér er du nu.
Det betyder ikke noget. Alt dét, der skete, -
- betyder ikke noget andet.
Hvad betyder det så?
Det betyder ikke noget. Du støder ind i mennesker, -
- og måske er nogen af dem i problemer eller noget, -
- men det betyder ikke, at du er ansvarlig for dem.
Folk, der tager sig af komplet fremmede, -
- er meget ofte folk, der ikke tager sig af dem, -
- de burde bekymre sig om, hvis du spørger mig.
Hvis du blot gør, hvad der forventes af dig, -
- får du ikke muligheden for at blive en helt.
Dét mener du passer på mig?
Det ved jeg ikke. Gør det?
Jeg kan godt se, hvordan der måske er en grad af sandhed i dét, du siger, -
- men i dette konkrete tilfælde må jeg indrømme, at jeg ikke vidste, -
- hvilken type person, det var meningen, at jeg skulle kigge efter, -
- eller hvad jeg skulle gøre, når jeg fandt dem.
I denne konkrete sag var der kun én ting at gå ud fra.
Hvad var dét?
Det var, at de stod dér -
- og jeg kunne kigge på dem og sige, at -
- "Han ligner ikke min bror, men han er dér, -
- så måske I hellere må kigge igen".
Var det dét, du gjorde?
Altså, jeg må sige, -
- at du var lidt svær at ignorere.
Din henvendelse var temmelig direkte.
Jeg henvendte mig ikke til dig. Jeg så dig ikke engang.
Dét jeg ikke forstår er, hvordan du havnede i denne situation.
Ja...
Er du okay? Fik du sovet i nat?
Nej...
Nå, men...
Hvornår besluttede du dig for, at det skulle være i dag?
Er der noget særligt ved dagen i dag?
Nej.
Det er min fødselsdag i dag, men det opfatter jeg slet ikke som noget specielt.
Nå, men tillykke med fødselsdagen, professor.
Tak skal du ha'.
Så du vidste, at din fødselsdag var nær, -
- og det virkede som værende en god dag?
Hvem ved? Måske er fødselsdage farlige, -
- ligesom julen?
Dekorationerne, der hænger på træerne, vinden for døren -
- og lig fra damrørene over hele Amerika.
Det varsler ikke godt for julen, gør det?
Julen er ikke, hvad den har været.
Jeg anser det for værende en sand udmelding. Det gør jeg helt bestemt.
Jeg bliver nødt til at gå.
Tager du altid din frakke på sådan?
Hvad er der galt med måden, jeg tager min frakke på?
Jeg siger ikke, at der er noget galt med måden.
Jeg spurgte bare, om det er den normale måde.
Jeg har ikke nogen normal måde. Jeg tager den bare på.
Er det, hvad, feminint? Hvad er dér?
Jeg ser bare på, hvordan tingene forløber. Nå, men jeg bliver nødt til at gå.
Lad mig snuppe min frakke.
Snuppe din frakke? Ja.
Hvor skal du hen? Jeg går med dig.
Hvad mener du? Hvor går du med hen?
Jeg går med dig, hvor det så end er, du skal hen.
Nej, du gør ej. Jo, jeg gør.
Jeg skal hjem. Okay!
Okay? Du tager ikke med mig hjem.
Selvfølgelig gør jeg dét. Lad mig hente min frakke.
Du kan ikke tage med mig hjem. Hvorfor ikke?
Det kan du ikke. Nå, hvad?
Du kan tage med mig hjem, men jeg kan ikke tage med dig hjem?
Nej, jeg mener, nej, det er ikke dét der er problemet.
Jeg bliver bare nødt til at tage hjem.
Bor du i en lejlighed? Ja.
Lukker de ikke sorte mennesker ind dér? Nej.
Jeg mener, jo. Selvfølgelig gør de dét.
Hør hér, ikke mere fis og ballade. Jeg bliver nødt til at gå. Jeg er meget træt.
Okay, så længe du ikke får problemer med at få mig ind.
Du mener det alvorligt. Du ved godt, jeg mener det alvorligt.
Det kan ikke være dit alvor. Jeg er så alvorlig som et hjerteanfald.
Hvorfor gør du dét hér? Mig? Jeg har ikke noget valg.
Selvfølgelig har du et valg. Nej, jeg har ej.
Hvem har udpeget dig som min skytsengel?
Du ved godt, hvem der udpegede mig som din skytsengel.
Hør nu hér, jeg bad ikke om, at du skulle kaste dig i mine arme -
- i metroen hér til morgen. Jeg kastede mig ikke i dine arme.
Gjorde du ikke? Nej!
Nå, men hvordan kom du så derhen?
Hvad nu? Tager vi ikke af sted alligevel?
Tror du virkelig, at Jesus er i dette værelse?
Nej...
Jeg tror ikke, at han er i dette værelse.
Jeg ved, at han er i det hér værelse.
Det afhænger af ordvalget. Som hvis jeg spørger, om du tror, du har din jakke på.
Det er ikke det samme. Det' et spørgsmål om at nå til enighed.
Hvis du og jeg siger, at jeg har min frakke på, -
- og Cecil siger, at jeg er nøgen og har grøn hud og en hale, -
- så skal vi nok overveje, hvor vi skal anbringe Cecil, -
- så han ikke forvolder skade på sig selv.
Hvem er Cecil?
Han er ikke nogen. Han er blot hypotetisk.
Cecil eksisterer ikke. Han er bare en person, -
- som jeg fandt på for at fremhæve en pointe.
Fandt på? Ja.
Så hans syn på tingene tæller ikke?
Nej! Det var derfor, jeg fandt på ham.
Jeg kunne ha' ændret dét. Jeg kunne ha' valgt, at det var dig, -
- der ikke troede, at jeg havde en frakke på.
Og var grøn og alt det andet lort, du nævnte?
Ja. Men det gjorde du ikke.
Nej. Du læssede det hele over på Cecil.
Ja.
Men Cecil kan ikke forsvare sig selv, -
- da han ikke er enig med alle andre, -
- så hans holdning tæller ikke, bortset fra det faktum, -
- at du fandt på ham, og han er grøn og alt dét dér.
Det er ikke ham, der er grøn. Det er mig. Hvor vil du hen med dét hér?
Jeg forsøger bare at lære mere om Cecil.
Det tror jeg ikke...
Kan du se Jesus?
Nej, jeg kan ikke se ham.
Men du taler med ham? Hver eneste dag.
Og han taler til dig? Jeg har hørt ham tale, ja.
Hører du ham ligesom tale højt?
Nej, nej. Ikke højt. Jeg hører ikke en stemme.
Jeg hører ikke min egen stemme for den sags skyld, men -
- jeg har hørt ham.
Hvorfor kan det ikke tænkes, at Jesus bare er inde i dit hoved?
Han er inde i mit hoved.
Nå, men så forstår jeg ikke, hvad det er du prøver at fortælle mig.
Det ved jeg godt, du ikke gør.
Det første du må forstå er, at -
- jeg ikke har en original tanke i mit hoved.
Hvis den ikke har en vedvarende duft af guddommelighed omkring sig, -
- er jeg ikke interesseret. Vedvarende duft af guddommelighed?
Kan du li' dét? Det lyder ikke dårligt.
Jeg hørte det i radioen. En sort præst.
Min pointe er, at jeg ikke har prøvet dét på anden vis.
Hér tænker jeg ikke på en tilfældig skøge.
Jeg mener, med bind for øjnene, løbende igennem skoven -
- med sammenbidte tænder. Kæreste Gud! Hvor har jeg dog prøvet!
Hvis du kan finde én, der har gjort et bedre forsøg end mig, -
- vil jeg gerne møde ham. Det vil jeg virkelig gerne.
Og hvad tror du, jeg fik ud af dét?
Det ved jeg ikke. Hvad fik du ud af det?
Livet i døden var hvad jeg fik ud af det.
Livet i døden.
For død til overhovedet at vide tilstrækkeligt til at give op.
Jeg er med...
Det tror jeg ikke.
Lad mig spørge dig om noget.
Okay.
Har du nogensinde læst denne bog?
Jeg har læst dele af den. Jeg har læst i den.
Har du nogensinde læst bogen?
Læst Jobs bog.
Har du nogensinde læst bogen?
Nej.
Men du har læst mange bøger, ik'? Jo.
Hvor mange, siger du? Det aner jeg ikke.
Sådan cirka?
To om ugen.
Måske 100 om året i næsten 40 år.
To om ugen...
40 gange 100 er 4.000.
Jeg laver bare fis med dig, professor.
Hør hér... Giv mig et tal, -
- et hvilket som helst nummer, og jeg ganger det med 40.
26. 1.040.
118. 4.720.
Jep.
Svaret er spørgsmålet. Hvad mener du?
Dét er dit nye tal. 4.720?
Det er et højt tal, professor. Ja, det er det.
Kender du svaret? Nej, det gør jeg ikke.
188.800.
Lad mig lige låne den dér.
Hvordan gør du?
Tal er det sorte folks bedste ven.
Smør og æg, terningspil.
Hvis du er god til tal, kan du tage røven på din makker, -
- få fingrene i indholdet i hans pengepung.
Du har lang tid til at øve dig på det pis, når du sidder i fængsel.
Jeg forstår...
Lad os vende tilbage til dig og alle de bøger, du siger, du har læst.
Du siger, du har læst 4.000 bøger?
Måske, måske mere end dét.
Men ikke den hér bog?
Øh, nej, ikke den hele...
Hvorfor ikke? Det ved jeg ikke.
Nå, men hvad er efter din mening den bedste bog, du nogensinde har læst?
Det aner jeg ikke.
Nå, jamen kom med et bud.
Der er mange gode bøger... Vælg én!
Måske "War & Peace". Okay.
Synes du, at den bog er lige så god som den hér?
Det ved jeg ikke. Det er vidt forskellige bøger.
Den dér "War & Peace" bog, det er én som én eller anden har fundet på, ikke?
Jo, det er.
Er dét hvad der gør den forskellig fra denne bog hér?
Nej, i mine øjne er de begge opdigtede.
Er der ikke nogen af dem, der er sande?
Nej, ikke i en historisk forstand.
Nå, men hvad ville være en sandfærdig bog?
En historiebog, måske.
Gibbons "Decline and Fall of the Roman Empire" kunne være én.
Begivenhederne ville i det mindste være faktiske begivenheder.
Den ville afspejle begivenheder, der reelt fandt sted.
Så du synes, at den bog er lige så god som den hér bog?
Biblen? Biblen!
Det ved jeg ikke. Gibbons bog er en grundsten. Det er en betydningsfuld bog.
Og en sandfærdig bog, glem ikke dét. Ja, en sandfærdig bog.
Men er det en lige så god bog?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved ikke, om man kan lave en sammeligning.
Vi snakker om æbler og pærer.
Vi snakker ikke om æbler og pærer, professor.
Vi snakker om bøger!
Er den dér "Decline and Fall" bog -
- en lige så god bog som den hér bog?
Svar på spørgsmålet.
Jeg bliver nok nødt til at sige nej.
Der plejede at stå hér på omslaget -
- før det blev slidt af...
"Den vigtigste bog, der nogensinde er blevet skrevet".
Tror du, det er sandt. Det er det muligvis.
Du får læst en hel del bøger, ik'? Jo, jeg prøver på det.
Men du har ikke læst den vigtigste bog!
Hvorfor ikke? Jeg bliver nødt til at gå.
Du behøver ikke at gå, professor. Bliv hér og snak med mig.
Du er bange for, at jeg går tilbage til togstationen.
Det er en mulighed, så bliv hér sammen med mig.
Hvad hvis jeg lover, at jeg ikke gør dét?
Måske gør du dét alligevel.
Skal du ikke på arbejde?
Jeg var på vej på arbejde.
Du kom ud for noget sjovt på vej til arbejde.
Ja, det gjorde jeg.
Bliver du fyret?
Nej, jeg bliver ikke fyret.
Du kunne ringe til dem. Jeg har ikke nogen telefon.
Desuden, de ved godt, at hvis jeg ikke var kommet nu, -
- så kommer jeg ikke. Jeg er ikke typen, der kommer for sent.
Hvorfor har du ikke nogen telefon? Jeg har ikke brug for én.
Den ville alligevel blive stjålet af junkier.
Køb en billig én.
Der er intet, der er for billigt for en junkie.
Lad os vende tilbage til dig...
Lad os blive ved dig for en stund.
Må jeg spørge dig om noget? Selvfølgelig må du dét.
Hvor stod du henne? Jeg så dig aldrig.
Da du tog dit imponerende spring, mener du?
Ja. Jeg stod på perronen.
På perronen? Ja.
Nå, men jeg så dig ikke.
Jeg stod på perronen og passede mig selv.
Så kom du flyvende.
Jeg så mig omkring for at sikre, at der ikke var nogen.
I særdeleshed børn.
Der var ikke nogen.
Nej, kun mig.
Nå, men jeg ved ikke, hvor du kunne ha' gemt dig henne.
FIXING TO GET SPOOKY ON ME HERE, PROFESSOR?
Måske stod jeg bagved en stolpe eller noget i den stil.
Der var ikke nogen stolper.
Hvad mener du? Er jeg en stor, sort engel, -
- der blev sendt herned for at redde din blege røv -
- i absolut sidste øjeblik og dermed redde dig fra døden?
Nej, det tror jeg ikke.
Sådan noget er ikke muligt? Nej, dét er det ikke.
Nå, men det var dig, der foreslog det.
Jeg har aldrig foreslået noget lignende.
Det var dig, der begyndte at snakke om engle.
Jeg har aldrig sagt noget om engle. Jeg tror ikke på engle.
Nå, men hvad tror du på?
Mange ting...
Okay...
Okay hvad? Okay, hvad tror du på?
Jeg tror på noget. Giv mig et eksempel.
Øh, kulturelle ting, for eksempel.
Bøger, musik, kunst. Den slags ting.
Okay.
Den er den slags ting, der har betydning for mig.
Det er civilisationens fundament.
Det vil sige, at de plejede at ha' betydning for mig.
Jeg synes ikke, at de er af så stor betydning mere.
Hvad skete der?
Folk og jeg selv begyndte at devaluere deres værdi.
I et vist omfang...
Jeg er ikke sikker på, at jeg kan forklare dig hvorfor.
Den verden er i det store hele ved at være forsvundet.
Snart vil det være helt forbi.
Jeg er ikke sikker på, at jeg kan følge dig, professor.
Der er ikke noget at forstå. Det er okay.
De ting jeg holdt af var meget skrøbelige, -
- meget sårbare.
Det vidste jeg ikke. Jeg troede, de var uopslidelige.
Det var de ikke.
Og dét var årsagen til, at du sprang ud fra perronen?
Det var ikke noget personligt?
Jo, det er personligt. Det er dét uddannelse gør.
Det gør verden personlig.
Nå, men det er nogle meget stærke ord, professor.
- og jeg kan ikke sige, at jeg har svaret på alt dét, -
- og muligvis findes der slet ikke noget svar!
Men jeg bliver alligevel nødt til at spørge.
Hvad nytter det at ha' begreber som disse, -
- hvis de ikke holder dig limet fast til perronen, -
- når toget kommer blæsende med 130 kilometer i timen?
Det er godt spørgsmål! Det tænkte jeg nok.
Jeg har heller ikke forklaringen på dét.
Måske er det ikke logisk. Jeg ved det ikke. Jeg er ligeglad.
Jeg er blevet spurgt, om jeg ikke synes, at det er mærkeligt, -
- at være vidne til altings ende.
Jeg synes, det er mærkeligt.
Men det betyder ikke, at det ikke er sådan, det må være.
Nogen må være hér.
Men du har ikke tænkte dig at blive hængende af den grund?
Nej, det gør jeg ikke.
Lad mig se, om jeg forstår dig korrekt.
Du mener altså, at alle disse kulturelle aspekter -
- er det eneste imellem dig og toget.
Det er også nok. Men de svigtede dig.
Ja.
Du er en kulturel junkie.
Måske har du ret.
Måske tror jeg ikke på noget.
Jeg tror på toget...
Det var satans, professor.
Det må du nok sige...
Du tror ikke på noget?
De ting, jeg troede på, -
- eksisterer ikke længere.
Det er fjollet at tro, at de gør.
Det vestlige civilisation gik slutteligt op i røg -
- i skorstenene i Dachau, -
- og jeg var alt for betaget til at indse det.
Det kan jeg se nu.
Du er noget af en udfordring, professor.
Nå, men der er ingen grund til at du -
- skal involveres i mine problemer.
Jeg bør gå.
Har du nogen venner? Nej.
Hør nu hér, professor, ikke én eneste? Ikke rigtig, nej.
Fortæl mig om den dér. Hvilken én?
Den ven, der ikke rigtig er en ven. Jeg har en ven på universitetet.
Ikke en nær ven. Vi spiser frokost sammen af og til.
Men det er alt?
Ja.
Hvad har du gjort imod ham?
Hvad jeg har gjort imod ham? Ja.
Jeg har ikke gjort ham noget.
Hvad får dig til at tro, at jeg har gjort ham noget?
Det ved jeg ikke. Har du?
Nej!
Hvad er det du tror, jeg har gjort ham?
Det ved jeg ikke! Jeg vil ha' dig til at fortælle mig det.
Der er ikke noget at fortælle.
Du efterlod ham ikke seddel eller noget -
- for at fortælle ham, du tog med toget? Nej.
Din bedste ven? Han er ikke min bedste ven.
Jeg troede, at vi netop fik besluttet, at det er han.
Du blev færdig med at beslutte, at han...
Fortalte du ham nogensinde, at du overvejede dét hér?
Nej, hvorfor skulle jeg dét? Fordi han er din bedste ven!
Han er... Jeg sagde til dig, at vi slet ikke står hinanden så nært.
I står ikke hinanden særligt nær? Nej.
Han er din bedste ven, men I står ikke hinanden særligt nær?
Hvis du synes...
Ikke nært nok til at du vil forstyrre ham med en lille ting -
- såsom selvmord?
Hør hér...
Lad os antage, at jeg gav dig mit ord på, -
- at jeg bare gik hjem -
- og jeg ikke ville forsøge at tage livet af mig selv på vejen.
Lad os antage, at jeg ville give dig mit ord på -
- at jeg ikke gad høre på mere af dit vrøvl.
Nå, men...
Er jeg fanget hér!? Det ved du godt, du ikke er.
Du var en fange, før du kom hér...
En fange på dødsgangen.
Hvad lavede din far?
Hvad!?
Jeg sagde, hvad lavede din far.
Hvilken slags arbejde?
Han var advokat.
Advokat? Ja.
Hvilken slags advokat?
Han var statsadvokat. Han var ikke strafferetsadvokat eller noget i den stil.
Hvad kunne være et eksempel på strafferet?
Det ved jeg ikke. Skilsmisseret, måske.
Du har måske en pointe.
Hvad døde han af?
Hvem siger, han er død?
Er han død? Ja.
Hvad døde han af?
Kræft.
Kræft. Var han syg i et stykke tid?
Ja, det var han.
Besøgte du ham? Nej.
Hvorfor ikke? Jeg havde ikke lyst.
Hvorfor havde du ikke lyst?
Det ved jeg ikke. Det havde jeg bare ikke.
Måske ville jeg ikke huske ham på den måde.
Det passer ikke.
Bad han dig om at besøge ham?
Nej.
Men det gjorde din mor? Måske, men det husker jeg ikke.
Hør nu hér, professor. Du ved jo godt, at hun bad dig om at komme.
Okay, ja...
Hvad sagde du til hende? At jeg ville komme.
Men det gjorde du ikke? Nej.
Hvorfor ikke? Han døde.
Nej, nej, det var ikke derfor.
Du havde tid til at besøge ham, men du gjorde det ikke.
Det formoder jeg.
Du ventede, til han var død.
Okay...
Jeg besøgte ikke min far, og hvad så?
Din far ligger på sit dødsleje og er ved at dø af kræft.
Din mor sidder ved hans side og holder hans hånd.
Han har alle mulige slags smerter.
De beder dig om at besøge ham én sidste gang, før han dør, -
- og du siger til dem, "Nej, jeg kommer ikke".
Vil du ikke være sød og fortælle mig, at der er noget, jeg har misforstået?
Hvis det er sådan, du vil ha' det til at lyde.
Hvordan vil du ha' det til at lyde? Det ved jeg ikke.
Jamen, så er det sådan, det er, er det ikke?
Det formoder jeg. Nej, du skal ikke formode.
Er det sådan, eller er det ikke. Ja...
Lad mig se, om jeg kan finde min køreplan, så jeg kan -
- se hvornår det næste nordgående eksprestog afgår.
Jeg er ikke sikker på, at jeg kan se det sjove i dét.
Det er jeg glad for, at du siger, professor, -
- for jeg er heller ikke selv sikker.
Jeg bliver mere forbløffet for hvert minut, der går.
Hvordan kan det være, at du ikke selv kan se det?
Du er lige så gennemsigtig som glas.
Jeg kan se hjulene dreje rundt derinde. Mekanikken.
Jeg kan også se lys, godt lys, -
- sandfærdigt lys. Kan du ikke se det?
Nej, det kan jeg ikke.
Nå, men Gud velsigne dig, broder.
Vær velsignet og beskyttet, -
- for det er derinde.
Hvornår var du i fængsel?
Det er lang tid siden. Hvad sad du inde for?
Mord. Er det rigtig?
Sig mig engang, hvem ville påstå at være morder, -
- hvis det ikke var tilfældet?
Du kaldte det for kasjotten.
Ja.
Kalder de fleste sorte mennesker fængslet -
- for kasjotten?
Nej, bare os gamle negere fra landet.
Vi gør meget ud af at kalde ting, dét de er.
Jeg ville nødig tænke på, hvor mange betegnelser, der er for kasjotten.
Jeg ville nødig skulle tælle dem alle.
Har du mange fængselshistorier?
Fængselshistorier? Ja.
Det ved jeg ikke.
Jeg plejede at fortælle fængselshistorier, -
- men de mistede på sin vis deres charme.
Hvorfor snakker vi ikke om noget, -
- der er en lille smule mere opløftende?
Har du nogensinde været gift?
Gift?
Ja. Åh, mand.
Hvad?
Måske er det bedre, hvis vi vender de dér fængselshistorier.
Sikke noget...
Har du nogen børn?
Nej, professor. Jeg har ikke nogen.
Hele min familie er død.
Jeg havde to sønner, men de døde for lang tid siden.
Næste alle jeg nogensinde har kendt er død for den sags skyld.
Det bør du tænke lidt over.
Jeg er muligvis til fare for dit helbred.
Var du altid i en masse problemer?
Ja, dét var jeg.
Jeg syntes om det.
Det tror jeg stadig, at jeg gør.
Jeg har siddet inde i 7 hårde år.
Jeg kunne sagtens ha' fået flere år. Jeg gjorde mange mennesker fortræd.
Jeg plejede at uddele øretæver, indtil de ikke kunne rejse sig op længere.
Men du laver ikke ballade mere? Nej.
Men du synes stadig om det?
Altså, måske er jeg bare dømt til det.
Bidt i røven af min egen karma.
Men jeg er på den anden side nu.
Hvis du ønsker at hjælpe folk, der er i problemer, -
- bliver du nødt til at opsøge problemerne.
Du har ikke særlig mange muligheder.
Hvor længe har du boet hér?
Åh, omkring 6-7 år.
Jeg forstår ikke, hvorfor du bor hér.
Hvor skulle jeg ellers bo?
Hvor som helst.
Altså, dét hér er mere eller mindre hvor som helst.
Jeg formoder, at jeg kunne bo i en anden bygning, -
- men det er okay.
Mit soveværelse er derovre, -
- hvortil jeg kan fortrække.
Jeg har en sofa, som folk kan smide sig på.
Hovedsageligt junkier og narkomaner.
Selvfølgelig stikker de af med alle dine ejendele, -
- så du kan ikke eje noget, men det er okay.
Hvis du hænger ud med den rigtige gruppe mennesker, -
- kommer du stort set over alle dine verdslige lyster.
Engang to de køleskabet, -
- men én eller anden indhentede dem ude på trappen, -
- og fik dem til at aflevere det tilbage.
Nu har jeg dét dér store skrummel, som jeg byttede mig til.
Det eneste, jeg savner, -
- er musikken.
Mit mål er at få mig en metaldør.
Så kan jeg ha' musik herinde.
Men du skal købe døren og karmen på samme tid.
Jeg arbejder på det.
Jeg er ligeglad med om jeg har et fjernsyn, -
- men jeg savner så sandelig musikken.
Du synes ikke, at dét hér er et forfærdeligt sted?
Et forfærdeligt sted?
Ja.
Hvad snakker du om?
Dette sted. Det er et forfærdeligt sted fyldt med forfærdelige mennesker.
Jamen, dog!
Du må vide, at disse mennesker ikke er værd at redde, -
- selvom de kunne reddes, hvilket de ikke kan. Det må du være klar over.
Nå, men jeg kan godt lide en udfordring.
Jeg påbegyndte en tjenestegerning, før jeg blev løsladt.
Se dét var en udfordring.
Der var mange medindsatte, der dukkede op.
De var egentlig ligeglade.
De var egentlig ikke interesserede i Guds ord.
De ville bare ha' det på deres CV.
CV? CV.
De var nogle medindsatte, der virkelig havde lavet noget værre lort.
- og de fortrød ikke end skid bortset fra, at de var blevet fanget.
Det sjove var, at mange af dem rent faktisk troede på Gud.
Endda mere end mange mennesker herude uden for fængslet.
Jeg kan sige, at jeg gjorde.
Det bør du tænke over, professor.
Jeg tror hellere, jeg må gå!
Du skal ikke gå, professor.
Lad mig spørge dig om noget.
Har du nogensinde haft én af de dage, -
- hvor alting bare var helt igennem underligt, -
- men tingene på sin vis faldt på plads?
Jeg er ikke sikker på, hvad du mener.
Bare én af de dér dage, der virkede magisk.
Én af de dér dage, hvor alt bare virker rigtig.
Det ved jeg ikke. Måske. Hvorfor?
Altså, jeg undrer mig bare over, om det ikke har været -
- en slags tørkeperiode for dig, -
- indtil du gjorde op med forestillingen om, -
- at det er sådan, verden er skruet sammen.
Måden hvorpå verden er skruet sammen? Ja.
Og hvordan er dét? Lang og tør, du ved.
Pointen er, -
- at selvom det er sådan, du har det, -
- bliver du nødt til at forstå, -
- at livet ikke altid er en dans på roser.
Forstår du, hvad jeg siger?
Hvis dét du siger er, at jeg bare har en dårlig dag, er det latterligt.
Jeg siger ikke, at du har en dårlig dag, professor.
Jeg siger, at du har et dårligt liv.
Synes du, at jeg skal ændre mit liv?
Hvad? Tager du pis på mig!? Jeg bliver nødt til at gå.
Hør nu hér, bliver her bare lidt endnu.
Hvad med mine fængselshistorier?
Du har ikke brug for fængselshistorier.
Hvorfor ikke?
Jamen, du er allerede mistænkelig om alt.
Du tror, at jeg forsøger at tage røven på dig.
Er du ikke?
Jo, men det ønsker jeg bare ikke, at du skal vide.
Nå, men lige meget hvad, så bliver jeg nødt til at gå.
Du er ikke klar til at gå ud på gaden endnu.
Det bliver jeg nødt til. Jeg ved, at der ikke er noget, du skal.
Hvordan ved du dét? Fordi du ikke engang skal være hér.
Du har en pointe.
Hvad hvis jeg fortæller en fængselshistorie?
Bliver du så?
Okay. Jeg bliver hér lidt.
Sådan! Manden siger okay.
Okay, hér kommer min fængselshistorie.
Er det en sand historie?
Ja, det er en sand historie. Jeg kender ikke andre slags.
En dag står jeg i madkøen og får mit mad, -
- da gutten i køen bagved mig -
- begynder at diskutere med kokken og siger, at bønnerne er kolde, -
- så han smider skeen ned i bønnerne.
Nå, men da han gjorde dét, -
- sprøjtede bønnerne op på mig.
Jeg gider ikke slås over nogle få bønner, -
- men det gjorde mig på sin vis lidt tosset, -
- så jeg tog en ren uniform på.
Du ved, kaki, skjorte og bukser, -
- og du får kun to sæt om ugen, -
- så jeg sagde noget til ham -
- i retningen af "Hey, makker! Pas lige på", eller noget i den stil.
Men jeg forsatte. Jeg sagde til mig selv, -
"Skidt med det, skidt med det".
- men så sagde gutten noget, så jeg vendte mig om, -
- og da jeg gjorde dét, -
- stak han en kniv i mig.
Jeg så det ikke komme. Der var blod overalt.
Det var ikke nogen almindelig fængselskniv, men én af de dér italienske springknive.
Én af de dér i sort og sølv.
Nå, men jeg kunne ikke gøre andet end at bukke mig -
- og træde tilbage mod gelænderet.
Jeg rakte ud og fik fat i et bordben.
Det løsnede sig meget nemt.
Det havde sådan en lang skrue, -
- der stak ud for enden på bordbenet, -
- og jeg begyndte bare at slå gutten i hovedet!
Jeg stoppede ikke!
Jeg stoppede ikke før, man ikke kunne se, -
- at det var et hoved mere!
Skruen sad fast i hovedet på ham, -
- og jeg måtte bruge min fod for at kunne trække den ud!
Hvad sagde han? Hvad han sagde!?
Jeg mener, da I stod i køen. Hvad sagde han?
Det får du mig ikke til at gentage. Det virker ikke fair.
Virker det ikke fair!? Nej!
Hér står jeg og fortæller dig -
- en historie om blod og involde på tro og love, -
- og jeg kan ikke engang få dig til at udfylde huller omkring hvad den nigger sagde!?
Er det nødvendigt at bruge det ord? Bruge det ord!?
Ja. Vi gør ikke store fremskridt, gør vi?
Det virker bare unødvendigt.
Du vil ikke høre ordet "nigger", -
- men du svigter mig, fordi jeg ikke gider fortælle, hvad den nigger sagde!?
Er du sikker på dét hér!?
Jeg forstår bare ikke, hvorfor du skal bruge det ord.
Det er min historie, er det ikke!?
Nå, men jeg husker ikke, at der var afroamerikanere -
- eller farvede mennesker derinde!
Sådan som jeg husker dét, så var der kun en flok niggere!
Forsæt.
Nå, men på ét eller andet tidspunkt -
- må jeg ha' trukket kniven ud og -
- smidt den på gulvet ét eller andet sted.
Imens forsætter jeg med at slå løs på hans hoved, -
- men hans ven har fået fat i mig bagfra.
Men jeg har fat i gelænderet med den ene hånd,
- så jeg skal ingen steder.
Men hvad jeg ikke ved er, at denne fyr -
- må ha' samlet kniven op -
- og forsøger at stikke mig.
Jeg kunne mærke blodet. Jeg vendte mig om, -
- og jeg slog ham i hovedet -
- og han røg henad gulvet.
På det tidspunkt, er der nogen, der har trykket på knappen og alarmen går.
Alle har smidt sig ned på gulvet, -
- og det hele bliver lukket ned.
Vagten oppe på gangen -
- har rettet sit gevær mod mig -
- og han råber.
"Du dér! Smid våbnet og læg dig ned på gulvet!"
Han skal til at skyde mig, -
- da hans overordnede siger til ham, -
"Skyd ikke! Du dér! Smid den dér kølle!"
Jeg kiggede mig omkring, -
- og kan se, at jeg er den eneste, der står op.
Jeg kan se guttens fødder stikke ud under disken, hvor han kravlede hen, -
- så jeg smed køllen fra mig.
Derefter husker jeg ikke meget.
De, de fortalte mig, -
- at jeg havde mistet halvdelen af mit blod!
Jeg kan huske, at jeg gled rundt i det,
- men jeg troede, at det var ham den anden fyrs blod.
Døde manden?
Nej, det gjorde han ikke.
Alle overlevede.
De troede, at han var død, men det var han ikke.
Han var ikke helt normalt efterfølgende, -
- så jeg havde ikke rigtig flere problemer med ham.
Han gik rundt med sit hoved sådan til siden,
- mistede et øje, -
- armene hang ned langs siden, han kunne ikke snakke ordentligt.
De sendte ham afsted til en anden afdeling.
Det er ikke hele historien.
Nej, det er det ikke. Hvad skete der så?
Jeg vågnede op på infirmeriet.
De havde allerede opereret mig.
Min milt og lever, og jeg ved ikke hvad, -
- var skåret op.
Jeg var meget tæt på at dø.
Jeg blev holdt sammen af 280 sting, -
- og er du gal, hvor havde jeg mange smerter.
Jeg troede ikke, det var muligt at ha' så mange smerter.
Alligevel havde de mig i fodlænker -
- og spændt mig fast til sengen med håndjern, tro det eller ej.
Da jeg lå dér, -
- hørte jeg en stemme så klar, -
- at den umuligt kunne ha' været mere klar, -
- og stemmen sagde...
"Hvis det ikke var for Guds nåde, -
- var du ikke hér".
Er du gal, jeg forsøgte at sætte mig op -
- for at se mig omkring, men jeg kunne ikke.
Dét var der heller ingen grund til, du ved, for der var ikke nogen.
Jeg mener, der var selvfølgelig nogen, ikke også, -
- men der var ingen grund til, at vende sig om for at se efter.
Synes du ikke, at det er en underlig historie?
Jo, jeg synes bestemt, at det er en underlig historie.
Nej, det jeg mener er, at du ikke havde ondt af denne mand.
Nu går du forud for historien.
Historien om hvordan en medindsat blev en forkrøblet, enøjet tåbe, -
- så du kunne finde Gud.
Rolig nu! Jamen, er det ikke sandt?
Det ved jeg ikke. Har du ikke tænkt på det på den måde?
Fa'me, jo. Jeg har tænkt på det på den måde.
Jamen, er det ikke den sande historie?
Hør hér, professor. Jeg ønsker ikke at komme på kant med dig.
Du lader til at ha' et brændende ønske om, -
- at det er sådan historien er, -
- så jeg må tilstå, at det er én måde at se det på.
Dét må jeg medgive. Jeg må bibeholde din interesse.
Holde mig til ilden... Er dét okay med dig?
Og derefter... Hvad var det? Tage røven på mig?
Ja. Præcis...
Du må huske på, at -
- dét hér er en fængselshistorie, - Okay.
- som du specifikt bad om! Okay.
Pointen er, professor, -
- at jeg ikke har den fjerneste anelse -
- om, hvad der ansporer Gud. Jeg ved ikke, hvorfor han talte til mig!
Jeg ved, jeg ikke ville ha' talt til mig. Men du lyttede!
Havde jeg noget valg? Det ved jeg ikke.
Ikke at lytte?
Tror du, at han render rundt og taler til folk,
- som han allerede ved ikke gider lytte til ham?
Tror du, at han har så meget fritid?
Hvorfor er det, at I ikke bare kan acceptere, -
- at nogen mennesker ikke ønsker at tro på Gud?
Det kan jeg godt acceptere. Kan du?
Selvfølgelig kan jeg dét, hvilket betyder, at jeg anser dét som værende et faktum.
Jeg mener, jeg ser det hver eneste dag, -
- så jeg må hellere acceptere det.
Hvorfor kan du så ikke lade os være i fred?
Nå, du mener, når I hænger ned fra vandrørerne og den slags ting?
Ja, hvis det er dét, vi har lyst til.
Fordi han sagde, at jeg ikke måtte.
Det står hér i...
Ønsker du ikke at være lykkelig? Lykkelig?
Hvad nu? Har du noget imod at være lykkelig?
Gud, hjælp os! Hvad nu? Ramte jeg et ømt punkt?
Hvad har du imod at være lykkelig?
Det står i skærende kontrast til den menneskelige tilstand!
I skærende kontrast til din tilstand! Dét må jeg medgive dig.
Lykkelig?
Hvad? Som om det ikke eksisterer?
Ikke for nogen overhovedet!?
Nej!
Hvordan havnede vi i denne suppedas?
Vi blev født ind i denne suppedas...
Lidelse og den menneskelige skæbne er én og samme ting.
De afspejler hver især hinanden.
Vi snakker ikke om lidelse!
Vi snakker om at være lykkelig!
Du kan ikke være lykkelig, hvis du lider. Hvorfor ikke?
Du giver ingen mening!
Uha, det er stærke ord fra professoren!
Præsten er ramt!
Han knuger sine øjne. Hans øjne ruller bagud i hovedet på ham!
Vent et øjeblik! Vent et øjeblik, folkens.
Præsten blinker. Han er på vej tilbage. Han er på vej tilbage!
Pointen er, professor...
Hvis du ikke oplever smerte hér i livet, -
- hvordan ved du så, hvornår du er lykkelig?
Hvad vil du sammenligne det med!?
Du har vel ikke noget at drikke ét eller andet sted?
Nej, det har jeg ikke.
Drikker du?
Skal vi nu høre om afholdenhed? Ikke fra mig.
Det har været en vanskelig dag...
Jeg antager, at du ikke drikker.
Nej, det gør jeg ikke.
Jeg har dog drukket en del førhen.
Er du medlem af AA?
Nej, nej. Ikke AA. Jeg er lige sprunget fra.
Jeg har haft mange venner, der drak, derimod.
De fleste af dem, faktisk. De fleste af dem er faktisk også døde.
Af at drikke?
Tjaeh, af at drikke eller årsager, der er nært beslægtede hermed.
Jeg havde en ven, der blev kørt ned af en taxa for nylig.
Hvor tror du han var på vej hen i fuld tilstand?
Det ved jeg ikke. Hvor var han på vej hen?
Ud for at hente mere whiskey.
Han havde rigeligt derhjemme, -
- men fuldebøtter er altid bange for, at de løber tør.
Døde han?
Det håber jeg. Vi begravede ham.
Jeg formoder, at denne historie har en morale?
Det er bare ne historie om, hvad du får, og hvad du ønsker.
Smerte, lykke.
Lad mig fortælle dig endnu én.
En søndag...
Vi sidder derhjemme og drikker. En søndag morgen...
Nå, men én af mine venner kommer forbi sammen med en pige ved navn Evelyn.
Altså, Evelyn var fuld, da hun kom, -
- men vi sagde til hende...
"Smut du ud of hent dig en drink".
Nå, men min makker Reggie...
Han går ud i køkkenet for at hente noget at drikke.
Nu er flasken imidlertid væk...
Nuvel, Reggie er vant til at omgås fulde mennesker, -
- og begynder at lede efter flasken.
Han kigger i skabene og bagved alting, -
- men han kan ikke finde den.
Han ved selvfølgelig, hvad der er sket med flasken, -
- så han går tilbage til stuen og sætter sig ned, -
- kigger på Evelyn, der sidder plørefuld i sofaen, og siger -
- "Evelyn! Hvor har du gjort af whiskeyflasken?".
Evelyn siger...
Han siger, "Evelyn! -
- hvor har du gemt whiskey-flasken?".
Og hun...
Nå, men Reggie sidder dér, og det begynder at irritere ham, -
- så han læner sig hen imod hende og siger...
Og hun siger...
"Jeg gemte den i toilettet".
Det' rimelig sjovt.
Jeg tænkte nok, at du ville kunne li' den.
Var det så dér, whiskey-flasken var?
Ja, ja. Det er det foretrukne sted -
- for fuldebøtter at gemme en flaske.
Pointen er dog, at fuldebøttens bekymring -
- ikke går på, om han drikker sig ihjel, hvilket han gør, -
- men hvorvidt han løber tør for whiskey -
- inden han får en chance for at drikke sig ihjel.
Er du sulten?
Jeg kan vende tilbage til dét hér. Jeg taber ikke tråden.
Nej, jeg klarer mig. Forsæt.
Hvis du skulle give en fuldebøtte en drink, -
- og sagde til ham, at han ikke ville ha' den, hvad tror du så, han ville sige?
Jeg tror, jeg ved, hvad han ville sige.
Selvfølgelig gør du dét, og du ville ha' ret.
I forhold til at han ikke vil ha' den? Ja!
For dét han ønsker, kan han ikke få, eller tror han ikke, han kan få, -
- så dét han virkelig ikke ønsker, kan han ikke få nok af.
Hvad er det så, han egentlig ønsker?
Jamen, du ved godt, hvad han egentlig ønsker.
Nej, jeg gør ikke. Jo, du gør.
Nej, jeg gør ikke.
Ved du ikke, hvad han ønsker?
Nej, jeg gør ikke!
Han ønsker dét alle ønsker.
Hvad er dét?
Han ønsker at være elsket af Gud!
Jeg ønsker ikke at være elsket af Gud.
Jeg elsker dét dér. Jeg elsker den måde hvorpå, du bare skærer igennem!
Se, dét gør han heller ikke, ifølge ham selv!
Det eneste han ønsker er et glask whiskey!
Du er en klog mand, professor. Sig mig lige engang...
Hvilket giver mening, og hvilket giver ikke mening.
Jeg har heller ikke lyst til et glas whiskey!
Jeg troede lige, at du var færdig med at spørge efter ét.
Det var ment som en generel betragtning.
Vi snakker ikke om generelle betragtninger. Vi snakker om en drink.
Jeg har ikke noget alkoholproblem. Du har ét eller andet problem!
Nå, men lige meget hvilket problem jeg har, er det ikke noget, -
- som jeg tror, kan løses med et glas spiritus
Jeg elsker måden, du udtrykker det på!
Nå, men hvordan kan det løses?
Jeg tror godt, du ved, hvordan det kan løses.
The Sunset Limited.
Ja...
Er det dét, du virkelig vil?
Ja, det er dét, jeg virkelig vil.
Nå, men det er en rimelig stor whiskey, professor.
Som jeg egentlig ikke har lyst til? Ja, som du egentlig ikke har lyst til.
Jeg tror nu nok, jeg har lyst til den. Selvfølgelig gør du dét, skat.
Hvis det ikke var tilfældet, sad vi ikke hér.
Jeg er uenig.
Okay, men det er sådan jeg ser det.
Jeg tror ikke, du forstår, at mennesker som mig -
- ser denne længsel efter Gud, som noget disse mennesker mangler.
Selvfølgelig gør jeg dét. Jeg kunne ikke være mere enig!
Er du enig i det?
Ja! Dét, der mangler, er Gud...
Undskyld, men i mine øjne er hele idéen om Gud ikke andet end pis og papir.
Åh, Herre! Forbarm dig!
Jesus! Hjælp os!
Professoren har bespottet os alle!
Nu bliver vi aldrig reddet...
Synes du ikke, at det er en ond ting at sige?
Nej, professor, det gør jeg ikke, men dét gør du.
Nej, jeg gør ikke. Det er ganske enkelt et faktum.
Nej, det er ganske enkelt ikke et faktum!
Det er det største faktum om dig...
Faktisk, er det måske det eneste faktum!?
Du lader ikke til at synes, at det er så slemt...
Nej, for jeg ved, at det kan helbredes.
Altså, hvis du spørger mig, -
- hvad manden deroppe siger til det, -
- så tror jeg, at han har hørt det så tit, -
- at det ikke bekymrer ham synderligt meget.
Jeg mener, -
- hvad hvis nogen sagde til dig, at du ikke eksisterede, -
- og du sad lige dér -
- og hørte ham sige det?
Det ville ikke gøre dig rasende, ville det?
Nej, man ville bare ha' ondt af dem.
Præcis! Du ville endda måske forsøge at skaffe dem noget hjælp.
Altså, i mit tilfælde måtte han kalde højt -
- på mig, der lå på en båre i to stykker, -
- syet sammen, hvor en nigger havde forsøgt -
- at skære mig ud som et æble.
Da Gud er Gud, -
- kan han tale direkte til dit hjerte når som helst.
Ydermere, hvis han talte til mig, -
- hvilket han gjorde -
- så kan han tale til hvem som helst.
"Jeg tænker på, hvad denne sindsyge nigger -
- tænker på at gøre nu.
Han kaster sikkert en forbandelse over mig.
Det var ikke længe, inden han begynder at vrøvle.
Jeg må se at komme væk herfra.
Han kan meget vel tænkes at stjæle min pengepung.
Jeg må se at komme ned til dét depot, -
- før der sker mig noget".
Hallo!
Hvad skal vi stille op med dig, professor?
Hør hér, jeg ved godt, at jeg skylder dig en masse -
- i det mindste i verdens øjne.
Kan jeg ikke give dig ét eller andet, og så kunne vi sige, det var dét?
Jeg kunne give dig penge. Noget i den stil. Jeg kan give dig $1.000.
Aåltså, det er vel ikke særlig meget.
Jeg kan give dig, lad os sige, $3.000.
Du har ingen anelse om, hvilke problemer du er i, har du?
Jeg ved ikke, hvad du mener. Det ved jeg godt.
Jeg ville bare gerne ha' en afklaring på én eller anden måde.
Det er ikke mig, du skal nå en afklaring med!
Tror du virkelig, at Gud har sendt mig?
Nej, det er værre end dét.
Hvad mener du?
Tro er ikke som vantrohed.
Hvis du er troende, -
- og langt om længe er nået til troskabens brønd, -
- behøver du ikke lede længere. Der er ikke noget "længere".
Den vantro har et problem!
Han er fast besluttet på at afdække verden.
For hver ting som han kan udpege som værende usande, -
- lader han ikke tvivlen komme ham til gode.
Tror du virkelig på alt, der står der i den dér, biblen?
Den bogstavelige sandhed?
Ja.
Formodentlig ikke, -
- men... Som du allerede ved, er jeg fredløs.
Hvad er det, som du ville være uenig i?
Formodentlig forestillingen om arvesynden...
Du ved, da Eva spiser æblet, -
- bliver alle onde.
Jeg opfatter ikke mennesker på samme måde.
Jeg tror, at for størstedelens vedkommende -
- var mennesker gode til at begynde med.
Jeg tror, at ondskab er noget, som du selv er ansvarlig for, -
- primært gennem et ønske om ting, som det ikke er meningen, man skal ha'.
Jeg skal ikke stå hér og fortælle dig, hvorfor jeg er en kætter, -
- når jeg forsøger at afholde dig fra at være én.
Er du en kætter?
Prøver du at tage røven på mig, professor?
Nej, det gør jeg ikke!
Gør du?
Ikke mere end en voksen man burde gør...
Endda en mand med en stærk tro.
Jeg tvivler ikke, men jeg stiller spørgsmål.
Hvad er forskellen?
Den, der stiller spørgsmål, søger sandheden.
Den, der tvivler, vil ha' bekræftet, at denne ikke findes.
Du mener ikke, det er nødvendigt at tro på alt, der står i den dér, -
- for at blive frelst? Nej, slet ikke.
Jeg tror ikke engang, at du behøver at læse den.
Jeg tror ikke engang, at du behøver at vide, -
- at sådan en bog findes.
Jeg tror, at hvilken sandhed, der så end er skrevet på siderne i denne bog, -
- er sandheden skrevet i menneskets hjerte for lang tid siden -
- og vil blive skrevet dér i lang tid fremover.
Selv hvis hver eneste udgave af denne bog blev brændt, hver eneste udgave.
Hvad angår Jesus, så tror jeg ikke, at fandt på ét eneste ord.
Han fortalte bare historien.
Denne bog er en hjælp -
- til de uvidende og sjælesyge.
Et komplet menneske behøver den slet ikke.
Hvis du læste denne bog, -
- ville du opdage, der er mere fokus på, dét der er forkert -
- end dét, der er rigtigt.
Hvorfor dét?
Det ved jeg ikke. Hvorfor er det sådan?
Det må du forklare mig.
Det bliver jeg nødt til at tænke over.
Okay. Okay, hvad?
Det er okay, at du skal tænke over det.
Det tager mig måske lidt længere tid end dig at tænke over noget.
Det er okay. Er det okay?
Ja, jeg mener, jeg kan opfatte den udmelding på to måder.
Jeg vælger at opfatte den på den gode måde, for sådan er jeg af natur.
På den måde skal jeg leve i min egen verden, ikke din.
Hvad får dig til at tro, at min verden er så slem?
Jeg tror ikke, at den er så slem...
Jeg ved bare, at den er kortvarig.
Okay...
Jeg tror, at svaret på dit spørgsmål er, -
- at dialektikkens harmoni -
- altid forudsætter en tilstand af ondskab.
Jamen, dog! Hvad så?
Dét er stærke sager, stærk som en mares ånde, professor.
Er du gal, hvor ville jeg gerne -
- sende en svada som denne i retningen af mine makkere.
Det er bare os to, der sidder hér og snakker privat...
Hvad var det lige, du sagde?
Biblen er fuld af skrækhistorier.
Det er al litteratur for den sags skyld.
Vi skal være forsigtige. Forsigtige i forhold til hvad?
Gå i den forkerte retning. Vælge den forkerte løsning.
Hvor mange forkerte løsninger er der?
Antallet er uendeligt.
Hvor mange rigtige løsninger? Kun én.
Derfor denne ubalance, som du snakkede om.
Jamen, dog...
Ved du hvad? Du kunne komme i fjernsynet, professor.
En nydelig mand, som dig selv. Stop!
Jeg mener dét!
Jeg var ikke sikker på, om du var en professor, -
- indtil du smed dét dér lort i hovedet på mig!
Nu tror jeg, at du morer dig på min bekostning.
Det gør jeg ikke. Det tror jeg, du gør.
Skat! Jeg sværger, det ikke er tilfældet.
Jeg kan ikke formulere dét du lige fik sagt. Det beundrer jeg!
Hvorfor bliver du ved med at kalde mig "skat"!?
Det betyder ikke noget. Jeg skal nok stoppe, hvis det går dig på.
Jeg er bare ikke sikker på, hvad det betyder.
Det betyder, at du er blandt venner, og at du ikke skal bekymre dig om alting.
Dét er måske lettere sagt end gjort.
Ja, du har ret. Det er det måske.
Men vi snakker bare, snakker...
Fortæl mig noget... Selvfølgelig.
Hvorfor er du hér? Hvad får du ud af det?
Du lader til at være en klog mand.
Mig?
Jeg er bare en dum bonderøv fra Louisiana, -
- og som sagt, så har jeg ikke én eneste reel tanke i mit hoved.
Hvis det ikke står heri, så ved jeg ikke, hvad jeg skal gøre.
Nogen gange tror jeg, at du tager pis på mig.
( crashing, woman shouting )
Du er et røvhul! R-ø-v-hul! Røvhul!
Hvad helvede laver du i min forpulede seng!?
Jeg forstår ikke, hvordan du kan bo hér.
Jeg forstår ikke, hvordan du kan føle dig sikker.
Jamen, du har en pointe, professor, om at føle sig sikker om ikke andet.
Har du nogen sinde forhindret nogen af disse mennesker i at tage narkotika?
Ikke så vidt jeg ved.
Hvad er så formålet? Jeg forstår det ikke.
Jeg mener, det er håbløst. Dette sted er en moralsk spedalskhedskoloni.
Jamen, dog!
Moralsk spedalskhedskoloni. Hvor er min blyant?
Jeg håber aldrig, du går. Jeg skal ha' skrvevet dét dér ned.
"I den moralske spedalskhedskoloni".
Jeg kan godt lide, måden det lyder på.
Jeg forstår stadig ikke, hvordan du kan bo hér.
Hvorfor ikke flytte et sted hen, hvor du kan gøre noget godt?
I modsætning til et sted, hvor der er brug for godhed?
Selv Gud giver op på ét eller andet tidspunkt.
Jeg har aldrig hørt om nogen tjenestegerning i helvede.
Nej, dét er der ikke, og det var ganske velformuleret.
Tjenestegerningen er for de levende.
Det er derfor, at du er ansvarlig for din makker.
Så snart han ikke trækker vejret mere, kan du ikke længere hjælpe ham.
Så er han i hænderne på andre parter.
Derfor må du tage dig af ham nu.
Du har måske endda lyst til at holde øje med togkøreplanen...
Tror du, at du er din makkers vogter?
Jeg er ikke sikker på, at "tror" er fyldestgørende.
Og Jesus er en del af dette foretagende?
Er det i orden med dig?
Og han er interesseret i at komme hér til denne sump -
- og redde, hvad alle ved ikke står til at redde.
Hvorfor skulle han gøre dét? Du sagde, at han ikke har meget fritid.
Hvorfor skulle han komme hér?
Hvad ville forskellen være for ham -
- imellem en bygning, der var åndeligt og moralsk udtømt, -
- og én, der bare stod tom?
Jamen, professor! Jeg vidste ikke, at du var præst!
Du er spottende.
Det ord kender jeg ikke, -
- men vær ikke bange for at tale ned til mig.
Du sårer ikke mine følelser.
Det betyder... Jeg går ud fra, det betyder -
- at du ikke er oprigtig, at du er...
Du mener ikke det du siger, på sådan en kynisk måde.
Tror du ikke, at jeg mener, det jeg siger?
Jeg tror, du siger ting for effektens skyld nogen gange.
Jamen, så lad mig sig dette for effektens skyld.
Slå dig løs.
Hvad nu hvis jeg fortalte dig, -
- at hvis du kunne få dig selv til at slippe grebet -
- omkring din makkers hals, -
- kunne du opnå evigt liv?
Det er jo ikke muligt. Vi skal alle dø.
Dét var ikke det, han sagde.
Han sagde, at du kunne opnå evigt liv.
Opnå det nu, i dag, -
- holde det i dine hænder, -
- se det. Det afgiver et lys, -
- og vejer en lille smule, ikke meget.
Det er en lille smule varmt.
Livet, og det er for evigt.
Og du kan opnå det.
- nu, i dag.
Men du vil ikke ha' det.
Du vil ikke ha' det, fordi for at få det, -
- skal du lade din makker slippe.
Du må tage ham i dine arme og holde ham, -
- og det er underordnet, hvilken farve han har, eller hvordan han lugter, -
- og heller ikke om han har lyst til at blive holdt.
Du vil ikke gøre det, -
- for du mener ikke, at han fortjener det.
Og dét er ikke til diskussion.
Det gør han ikke...
Du vil ikke gøre det, for det er ikke retfærdigt.
Er det ikke rigtigt?
Er det ikke?
Jeg opfatter det ikke således.
Bare svar på spørgsmålet, professor.
Jeg tror ikke på den slags ting.
Det ved jeg godt, du ikke gør! Bare svar på spørgsmålet.
Der er måske noget sandhed i dét, du siger.
Er det alt, hvad du vil gi' mig?
Ja!
Okay, okay. Det er i orden.
"Noget" er en del. Vi skærer ind til benet hér.
Jeg bliver virkelig nødt til at tage hjem.
Nej, nej, nej, bliv hér. Bare lidt længere.
Vi kan snakke om noget andet.
Kan du li' baseball?
Ved du hvad? Skulle jeg ikke lave noget, vi kan spise?
Jeg er ikke sulten. Hvad med noget kaffe?
Okay.
Men så bliver jeg også nødt til at gå bagefter.
Okay! Manden siger okay!
Normalt ville jeg ikke være så uhøflig...
En mand, der kommer ind i mit hjem og sidder ved mit bord.
Jeg mener, jeg ville byde ham på ét eller andet.
Med dig bliver jeg nødt til at ha' en strategi.
Spille kortene rigtigt, -
- så du ikke forsvinder ud i natten.
Det er ikke nat.
Det kommer an på, hvilken nat, du hentyder til.
Lad mig stille dig et form for spørgsmål.
Det lyder spændende...
Hvad tror du, der er galt med dig, -
- så du endelig fik kogt dine muligheder ned til toget?
Jeg tror ikke, der er noget galt med mig.
Jeg tror bare, at jeg er blevet drevet til endelig at indse sandheden.
Hvis jeg er anderledes, betyder det ikke, at jeg er skør.
Anderledes? Ja.
Anderledes i forhold til hvem? Hvem som helst.
Hvad med alle de andre mennesker derude, som forsøger at begå selvmord?
Hvad med dem? Måske er det de mennesker, du ligner.
Måske er de dine oprindelige slægtninge, men I ses bare ikke så tit.
Det tror jeg ikke. Det tror du ikke?
Nej, jeg har været i gruppeterapi med den slags mennesker.
Jeg oplevede aldrig, at jeg følte et slægskab med én eneste af dem.
Hvad med alle de professorer? Er der intet slægskab dér?
Du godeste Gud! Det tager jeg som et nej.
Jeg hader dem, og de hader mig!
Nå, men bare fordi du ikke kan li' dem, -
- betyder det ikke, at du ikke er ligesom dem.
Og hvad er det for et ord, "had"?
Had... Det er et rimelig stærkt ord, er det ikke?
Ikke stærkt nok, er jeg bange for.
Hvordan kan det være, at du hader de andre professorer?
Jeg ved, hvad du tænker på. Hvad tænker jeg på?
Du tror, at jeg hader dem, fordi jeg er ligesom dem, -
- og at jeg hader mig selv.
Lad mig spørge dig om dette...
Tager du nogen former for medicin?
Nej! Er der ingen medicin -
imod pilgrimme, der venter på at tage billetten?
Imod selvmorderisk depression? Ja.
Jo, det er dér. Jeg har prøvet den. Hvad skete dér?
Der skete ikke noget. Du opnåede ingen lindring?
Nej. Din kaffe er løbet igennem. Ja, det ved jeg godt.
Har denne medicin den ønskede effekt for andre mennesker?
Ja, for de fleste.
Men ikke for dig? Nej, ikke for mig.
Hvad tror du, dét betyder?
Det ved jeg ikke. Hvad skal jeg tro, det betyder?
Dét ved jeg ikke, professor. Jeg prøver bare på at finde ud af, -
- om vi kan skaffe dig en omgangskreds heromkring.
Omgangskreds? Ja, er det noget du ville synes om?
Er det et ord I bruger på gaden?
Nej, jeg lærte det i fængslet.
Man hører en del fra advokaterne i fængslet, -
- og så bliver det brugt rundt omkring.
Det kunne være at man diskuterede din omgangskreds, -
- en anden guts omgangskreds.
Din kones omgangskreds...
Bruger du mælk og sukker? Nej, bare sort.
Bare sort...
Hvorfor skal jeg ha'vælgere?
Jeg siger heller ikke, at det er noget, du skal, professor.
Jeg tænker bare på, at du måske burde, -
- og vi bare ikke har ledt godt nok efter dem!
De kan være derude. Der kunne være andre -
- terminalpendlere derude, der kunne være dine venner.
Terminalpendlere? Synes du om den betegnelse?
Det er okay...
Ingen?
Nej, ingen.
Jeg er ikke medlem. Jeg har aldrig haft lyst og har aldrig været det.
Du er ikke medlem? Nej.
Hør hér, jeg kunne godt spise en bid mad, -
- og det tror jeg også godt, at du kunne.
Når du spiser sammen med et andet menneske, -
- når venskabet nye højder.
Jeg har hørt, at det forholder sig sådan overalt i verden.
Sikkert...
Sikkert?
Jeg kan godt li' "sikkert".
Når du siger "sikkert", svarer det til -
- et par "Fa'me ja!" alle andre steder.
Hvorfor? Fordi jeg ikke tror på noget?
Jeg tror ikke, at det er dét, der er problemet.
Jeg tror, at det er dét, du tror på, -
- der driver dig frem, -
- ikke dét, du ikke tror på.
Lad mig spørge dig om dette...
Sig frem.
Tænker du nogensinde på Jesus?
Så' den gal igen!
Jamen, gør du?
Hvad får dig til at tro, at jeg ikke er jøde?
Må jøder ikke tænke på Jesus?
Jo, men de tænker måske på ham på en anden måde.
Er du jøde?
Nej, det forholder sig faktisk således, at det er jeg ikke.
Du var ved at ha' mig overbevist et øjeblik.
Hvad? Kan du ikke li' jøder?
Jeg laver bare fis med dig, professor, -
- jeg laver bare fis med dig.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg godt kan li' at lave fis med dig, -
- men det gør jeg.
Nå, men nu skal du lytte, -
- eller du skal tro på dét, du hører, -
- for pointen med denne samtale, -
- som du ville ha' -
- er, at der ikke er nogen jøder, hvide eller nig... Farvede mennesker.
Dét er der ikke noget af.
I bunden af den dybe mine, hvor guldet er, -
- er der ikke noget af dét!
Der er kun den rå malm, -
- den dér evighedsting, -
- som du ikke mener eksisterer.
Dét, der gør, at folk bliver på platformen, -
- når toget kommer blæsende forbi, -
- selvom de tror, at de vil ombord.
Dét, der gør det muligt for dig -
- at øse velsignelse ud -
- over hovedet på fremmede -
- i stedet for forbandelser.
Og det er altsammen én og samme ting.
Og det er ikke mere end én ting, kun én.
Og dét ville være Jesus.
Jeg bliver nødt til at tænke over, hvordan jeg skal svare på dét.
Måske ville du ikke tage skade af lidt mere kætteri.
Du har allerede stået model til en del.
Hér er, hvad jeg ville sige.
Jeg ville sige...
Dét, vi taler om, er Jesus, -
- men Jesus som værende -
- guldet i bunden af minen.
Han vil ikke kunne komme herned på jorden -
- og påtage sig et menneskes form, -
- hvis denne form ikke blev tilpasset til ham.
Hvis jeg sagde, at Jesus umuligt kunne være enhver mand, -
- uden at enhver mand kunne være Jesus, -
- jamen, så tror jeg at det ville være et markant eksempel på kætteri.
Det er okay. Det ville ikke være kætteri -
- i samme grad som at sige, at mennesket ikke er forskellig fra en sten, -
- hvilket afspejler, hvorledes jeg opfatter dit synspunkt.
Det er ikke mit synspunkt. Jeg tror på intellektets forrang.
Hvad er dét for et ord?
Forrang? Det betyder "først". Det betyder dét, du sætter først.
Og dét ville være intellektet?
Ja.
Jamen, hvad med dit togs forrang?
Ja, dét ligeså.
Der er ikke forrang for de mennesler, der venter på et senere tog?
Nej, ingen forrang dér.
Du er sej, professor.
Du er sej.
Du ser dig selv, som én, der stiller spørgsmål, -
- men jeg har mine tvivl omkring dét.
Dit livs søgen er dit liv, -
- og du er på en vej, som du selv har lagt.
Dét faktum er måske den eneste grund, du behøver, for at holde dig på den.
Så længe du er på den vej, kan du ikke fare vild.
Jeg er ikke sikker på, at jeg forstår, hvad du siger.
Jeg har mine tvivl om, hvorvidt der er noget, du slet ikke -
- forstår, professor.
Lad os bede bordbøn.
Gud, vi takker dig for dette måltid, -
- og de mange velsignelser, vi har modtaget fra din hånd.
Vi takker dig for professorens liv, som du har bragt tilbage til os, -
- og beder dig om at passe på ham, for vi har brug for ham.
Jeg ved ikke, hvorfor vi har brug for ham.
Jeg ved bare, at det har vi.
Amen.
Lad mig høre, om du kan li' dét hér.
Det ser godt ud.
Det smager godt.
Det smager rigtig godt.
Selvfølgelig smager det godt! Det er "soul food", min ven.
Hvad er der i? Melasse?
Laver du mad, professor? Ikke rigtig.
En smule? Ja, en smule.
Bananer, selvfølgelig. Mangoer?
Der er en mango eller to i, kålrabi. Kålrabi?
Kålrabi. Dét er svært af skaffe.
Det smager rigtig lækkert.
Ved du hvad? Det smager bedre efter en dag eller to.
Jeg lavede det i går aftes.
Du skal varme det op et par gange, så smagen trænger igennem.
Ligesom med chili.
Ligesom med chili! Ja, det er rigtigt!
Ved du, hvor jeg lærte at lave denne ret?
I Louisiana?
Lige hér i New York Citys ghettoer.
Sådan en ret bærer præg af mange forskellige påvirkninger.
Mange dele af verden er repræsenteret i den gryde derovre.
Rigtig mange forskellige lande, forskellige mennesker.
Er der nogen hvide mennesker?
Ikke hvis det står til mig.
Er det rigtig?
Jeg laver bare fis med dig, professor.
Jeg laver bare fis med dig.
Kender du de dér kokke på byens fancy restauranter?
Nej, ikke personligt. Ved du, hvad de ofte laver?
Nej. Brislinger...
Hjerner, kallun, alt dét lort som ingen gider spise.
Ved du, hvorfor det er sådan?
Fordi det er en udfordring. Du er nødt til at forny dig.
Du er rimelig klog af et blegfjæs at være.
Det er rigtigt. Det er en udfordring!
Det mad de laver... Virkelig billigt!
De fleste mennesker smider det ud eller giver det til katten.
Fattige mennesker, derimod, de smider ikke noget ud.
Det har du ret i...
Enhver kan få en porterhouse steak til at smage godt, -
- men hvis du ikke har råd til at købe en porterhouse steak, -
- og du stadig vil spise noget, der smager godt, hvad gør du så?
Fornyer sig. Fornyer sig, det er rigtig!
Hvem er det, der skal forny sig?
Fattige mennesker. Det er rigtigt. Fattige mennesker.
Du ender med at få topkarakterer.
Nå, men hvad synes du så om dét hér?
Det er rigtig lækkert.
Synes du ikke, at et glas vin ville ha' været lækkert til denne ret?
Jeg synes afgjort, at et glas vin ville ha' været lækkert til denne ret.
Du ville ikke drikke dét?
Det ville jeg måske. Bare et enkelt glas.
Jesus drak vin. Han og hans disciple.
Ja, det gjorde han. Det står lige hér i biblen.
Der står selvfølgelig ikke noget om, at han gemte det i toilettet.
Er det virkelig deres foretrukne gemmested?
Det kan du tro! Jeg kender fuldebøtter, -
- der løfter låget af toiletter -
- de mest mærkelig steder i håbet om et gemmested.
Er det sandt? Nej.
Det kunne det dog sagtens være! Det ville ikke overraske mig.
Hvad er det værste, du nogensinde har gjort?
Flere fængselshistorier? Hvorfor ikke?
Hvilke "Hvorfor ikke?" vil du høre om?
Er den knippelsuppe, du gav manden i cafeteriet, det værste du har gjort?
Nej, det er ikke.
Er det ikke? Hvad er det værste?
Det fortæller jeg dig ikke. Hvorfor ikke?
Fordi du vil springe op og løbe skrigende ud af døren.
Det må være rimelig alvorligt.
Det er det også. Det er derfor, jeg ikke fortæller dig det.
Nu er jeg bange for at spørge. Nej, du er ikke.
Har du nogensinde fortalt det til nogen?
Ja.
Jeg kunne ikke lade være med at tænke på det.
Hvem fortalte du det til?
Jeg fortalte det til en præst, der var min ven.
Hvad sagde han? Han sagde ikke et ord.
Du er ikke nysgerrige efter at vide, hvad det værste, jeg har gjort, er?
Jo, det er jeg.
Men du vil ikke spørge mig om, hvad det er.
Det behøver jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg var dér. Jeg så det.
Jamen, jeg har måske et andet syn på dét.
Ja, det har du måske.
Vil du ha' noget mere?
Nej, jeg er mæt.
Var du mere sulten end du troede?
Ja, det var jeg.
Godt...
Er dét hér en form for test af din tro?
Hvad, dig? Ja, mig.
Det er ikke min tro, du tester.
Du ser alting som sort eller hvidt.
Det er sort eller hvidt.
Jeg formoder, det gør verden lettere at forstå.
Det vil overraske dig, hvor lidt tid jeg har brugt på -
- at forsøge at forstå verden.
Du prøver at forstå Gud.
Nej, det gør jeg ikke.
Jeg prøver at forstå, hvad det er han vil mig.
Er det alt, hvad du behøver?
Hvis Gud ikke er alt, hvad du har brug for, -
- så har du virkelig problemer.
Jeg gør ikke noget uden Jesus.
Når jeg står op om morgenen, -
- forsøger jeg at få fat i hans bælte.
Nogle gange tager jeg kontrollen.
Jeg får greb om mig selv.
Kontrollen? Ja, kan du li' den formulering?
Den er okay. Jeg synes den var rimelig god.
Nå, men din tålmodighed slipper op, -
- og du er fotvivlet og anerkender dit nederlag.
I denne tilstand griber du ud efter dette, hvad det end måtte være, -
- der hver giver nogen mening eller har nongen substans, -
- og du griber fast og holder fast som gjaldt det livet.
Er det en fair beskrivelse?
Det er måske én måde at formulere det på.
Det giver ingen mening.
Nå, men jeg troede, da vi snakkede tidligere, -
- at du sagde, at det ikke gav nogen mening -
- at diskutere verdenshistorie og den slags.
Jamen, det gør det heller ikke på et overordnet plan.
Men dét, du fortæller mig, er ikke et overordnet syn på tingene.
Det er et syn på én ting, og jeg finder det meningsløst -
Hvad ville du gøre, hvis Jesus talte til dig?
Tror du, at han kunne finde på dét?
Nej, det gør jeg ikke, men hvad ved jeg!
Jeg er ikke dydig nok.
Nej, professor, det har intet med dét at gøre.
Du behøver ikke være dydig.
Du skal bare være stille.
Jeg kan ikke tale på Guds vegne, -
- men det er min erfaring, -
- at han er villig til at tale til enhver, der ønsker at lytte.
Du behøver med sikkerhed ikke at være dydig.
Hvis jeg hørt Gud tale til mig, -
- ville jeg være klar til at tage med dig op til Bellevue, -
- som du foreslog.
Hvad hvis det han sagde, gav mening?
Det ville ikke gøre nogen forskel. Vanvid er vanvid.
Gør det ikke en forskel, hvis det giver mening?
Nej!
Dét er nok det største tilfælde af forrang, som jeg nogensinde har oplevet.
Jeg har altid gået mine egne veje.
Jeg kan ikke andet...
Hvad er dét for et sprog?
Det er tysk. Kan du snakke tysk?
Ikke rigtig. En smule. Det er et citat.
Nå, men det kom der ikke noget godt ud af, for de tyskere, gjorde dér?
Det ved jeg ikke. Tyskerne bidrog -
- en hel del til civilisationen før Hitler.
Og derefter bidrog de til Hitler.
Ja, om du vil.
Jeg antager, at det er din holdning, -
- at kulturen har en tendes til at bidrage til menneskelig elendighed.
Jo mere man ved, desto mere ulykkelig bliver man sandsynligvis.
Som det er tilfældet for visse mennesker, som vi kender.
Som i det tilfælde...
Nå, men jeg tror ikke, jeg sagde det.
Jeg tror måske, at det var dig, der sagde det.
Det har jeg aldrig sagt. Tror du på det?
Nej. Nej?
Det ved jeg ikke. Det kunne være sandt.
Jamen, hvordan dét? Det synes ikke rigtigt, gør det?
Det er den første historie i den bog dér.
Edens Have, -
Viden som ødelæggende for sjælen, ødelæggende for godheden.
Jeg troede ikke, du havde læst den bog.
Alle kender den historie. Det er måske den mest kendte historie i bogen.
Hvorfor tror du, at det er sådan?
Jeg formoder, at fra Guds synspunkt er al viden forfængelighed.
- eller også giver den bare folk -
- den usunde illusion, at de kan overliste djævlen.
Det var pokkers, professor.
Hvor var du, da jeg havde brug for dig?
Du må hellere passe på. Du har set, hvordan det er gået mig.
Det kan jeg se. Det er dét vi diskuterer hér.
Det mørkere billede er altid det rigtige.
Når du studerer verdenshistorien, -
- studerer du en saga om blodsudgydelse, grådighed og dårskab, -
- hvis betydning er umulig at ignorere.
- og alligevel forestiller vi os, -
- at fremtiden på én eller anden måde bliver anderledes.
Jeg begriber ikke, hvorfor vi stadig er hér.
Efter al sandsynlighed er vi hér ikke ret meget længere.
Dét er en rimelig kontant udmelding, professor.
Det er dét, du føler inderst inde, er det ikke?
Jo.
Okay. Nå, men jeg kan relatere til sådanne tanker.
Kan du? Selvfølgelig kan jeg dét.
Det overrasker mig.
Du kunne tage fejl, du ved...
Det tror jeg ikke.
Det er ikke noget, som du oplever meget i dit liv, er det?
Hvad? At tage fejl.
Jeg indrømmer det, når jeg tager fejl. Det ved jeg nu ikke.
Jamen, du har ret til at ha' din egen mening.
Nå, ja. Hér er det...
Historien på side tre...
"Venner forklarede, at manden havde ignoreret alle råd -
- og fortalte, at han havde intentioner om -
- at gå sine egne veje.
En nærstående fortrolig fortalte, -
- og dét hér er i citationstegn -
"Du kunne ikke forklare det luderbarn noget!".
Sig mig engang, kan man skrive det i en avis?
"Luderbarn"?
"Blodbestænkte tilskuere på stationen på 155. gade...", -
"Forsættes på side fire"...
Stationen på 155. gade...
- "der blev interviewet på ulykkesstedet fortalte," -
- "at mandens sidste ord", -
- "da han kastede sig imod det modkørende tog, var" -
"Jeg har ret!"...
Meget morsomt.
Åh, professor, du er en forbløffende mand.
Det glæder mig, at du finder mig underholdende.
Jeg synes, du er ganske speciel. Jeg synes ikke, at jeg er speciel.
Gør du ikke? Nej, det gør jeg ikke.
Du synes ikke, at du ser på de andre pendlere -
- fra en bestemt distance?
Jeg opfatter de andre pendlere som ligesindede passagerer -
- i den samme dybe grav, som jeg selv befinder mig i.
Hvis de opfatter det som noget andet, -
- kan jeg ikke forstå, hvordan dét gør mig speciel.
Jeg hører, hvad du siger, -
- men jeg bliver ved med at returnere til de pendlere.
Dem, der venter på toget.
Jeg kan ikke lade være med at tænke, at der må være noget, -
- er lidt specielt ved dem.
Jeg mener, de må være i en dybere grav -
- end os, der rejse om dagen. Dybere og mørkere.
Jeg siger ikke, at de er lige så dybt nede som dig,
- men måske rimelig dybt. Og hvad så?
Så måske er de dine pårørende -
- i selvdestruktion og fortvivlelse.
Jeg troede, at elendigheden havde brug for selskab.
Det er jeg sikker på, jeg ikke ved.
Lad mig give det et forsøg...
Dét jeg tror, er -
- at, du har bedre årsager end dem.
Ser du, deres årsager er, at de ganske enkelt ikke synes om livet hér, -
- men dine afspejler, hvad du ikke bryder dig om, -
- og hvorfor du ikke synes om det.
Du har mere intelligente grunde, mere elegante grunde.
Gør du grin med mig? Nej, det gør jeg ikke.
Men du tror, at jeg er fuld af lort? Nej, dét tror jeg ikke!
Men jeg tvivler ikke på, at det er muligt at dø af at være fuld af lort.
Men jeg tror ikke, at det er dét, vi har med at gøre hér.
Hvad tror du, vi har med at gøre hér?
Det ved jeg ikke. Jeg er på uudforsket grund.
Du har disse verdensklasse grunde -
- til at taget toget.
Altimens de andre gutter... Alt, hvad de har af grunde, -
- er måske, at de bare ikke har det godt.
Det kan meget vel tænkes, at du ikke engang er så ulykkelig.
Tror du, at min uddannelse driver mig til at begå selvmord!?
Nej, jeg stiller bare spørgsmålet.
Nå, men vent et øjeblik før du svarer.
Okay, sig frem.
Jeg tror, det er det mest tåbelige, jeg nogensinde har hørt.
"Jeg tror, det er det mest tåbelige, jeg nogensinde har hørt".
Vældig snedigt! Hvad er meningen?
Lyset er allestedsnærværende, -
- men du ser kun skygge.
Du er den, der forårsager skygge.
Det er dig! Du er skyggen!
Dét er meningen.
Jamen, jeg har ikke din tro.
Hvorfor lader vi det ikke bare blive ved dét?
Har du aldrig tænkte på bare at begynde forfra?
Det gjorde jeg engang. Det gør jeg ikke mere.
Nå, men måske er tro bare et udtryk for, -
- at man ikke har noget andet tilbage.
Jamen, jeg har noget andet.
Nå, men hvorfor beholder du ikke det som en slags reserve?
Bare giv det et forsøg at starte forfra.
Jeg mener ikke, du skal starte igen. Det har alle prøvet.
Forfra betyder forfra. Bare gå din vej.
Jeg mener, hvis alt dét, du er, -
- og alt dét, du har har, og alt dét, du har gjort, -
- i sidste ende har bragt dig til bunden af en whiskey-flaske, -
- eller skaffet dig en envejsbillet med dét tog, -
- så kan du ikke give mig én god grund på Guds grønne jord -
- til at redde noget af det, for der er ikke nogen!
Hvis du kan få dig selv til -
- at lukke døren bag alt dette, -
- vil det være koldt, og du vil føle dig ensom, -
- og der vil være en voldsom blæst, -
- men det gør ikke noget.
Du slår bare din krave op -
- og bliver ved med at gå.
Det kan jeg ikke. Det kan jeg ikke.
Vil du ha' mere kaffe? Nej, tak.
Hvorfor tror du, at mennesker tager deres eget liv?
Det ved jeg ikke. Der er forskellige årsager.
Er der noget, disse forskellige årsager har til fælles?
Jeg kan ikke tale for andre.
Mine egne grunde kredser omkring -
Et gradvis tab af fantasin, -
- en gradvis erkendelse af sammensætningen -
- af virkeligheden, af verden.
De dér verdslige grunde. Om du vil.
De dér elegante grunde. Det var din fortolkning.
Du var ikke uenig!
Det er de grunde, som din makker ikke kender noget til, -
- når han hænger fra rebet omkring vandrørene nede i kælderen!
Han har sine egne, hjernedøde grunde.
Hvis vi kunne finde en måde hvorpå, han kunne oplyses -
- omkring de mere elegante grunde -
- og gøre disse tilgængelige for ham og hans kammerater, -
- så ville der være mange mennesker derude, -
- der kunne tage deres liv med større glæde i deres hjerter. Hvad synes du?
Nu ved jeg, du er spottende.
Jeg tror, du har ret. Jeg tror langt om længe, du knække mig.
Professoren begynder at brumme ad mig.
Jeg må hellere passe på.
Det må du hellere. Det kan være, jeg tager røven på dig.
Du tror, dine grunde omhandler verden, -
- og hans grunde skyldes hovedsageligt ham selv.
Det tror jeg, du har ret i.
Jeg tror, jeg ser en anden sandhed overfor mig hér ved dette bord.
Som er?
At du må elsker din makker eller dø.
Jeg ved ikke, hvad det betyder.
Det er en helt anden verden end den, jeg kender.
Jamen, jamen. Fortæl mig, hvordan din verden er.
Dét vil du ikke vide.
Selvfølgelig vil jeg dét. Det tror jeg ikke.
Jo! Fortæl...
Okay.
Verden er dybest set en tvungen arbejdslejr, -
- hvorfra arbejderne, der er komplet uskyldige, -
- føres frem på baggrund af et lotteri, nogle få hver dag, -
- for at blive henrettet.
Jeg tror ikke, at det kun er mig, der opfatter det sådan.
Jeg tror, at det er sådan, det er.
Findes der alternative synspunkter? Ja.
Vil nogen af den kunne klare en nærmere undersøgelse?
Nej...
Nå, men vil du kaste endnu et blik -
- på den togkøreplan igen!?
Hvis dét hér ikke var det liv, du ønskede, hvad var så?
Det ved jeg ikke. Ikke dét hér.
Lever du det liv, du havde planlagt?
Nej, det gør jeg ikke.
Men jeg fik, hvad jeg havde brug for, i stedet for det, jeg ville ha'.
Nogen gange er det den bedste form for held, du kan ha'.
Ja, okay...
Du kan ikke sammenligne dit liv med mit, kan du?
Nej, det kan jeg ikke.
Det kan jeg bare ikke.
Det må du undskylde. Jeg bør gå.
Du behøver ikke at gå. Jeg har fornærmet dig.
Hør hér, mit skind er tykkere end dét.
Gå ikke. Du har ikke såret mine følelser.
Jeg ved godt, du synes, jeg skal være tak- nemmelig. Jeg beklager, det ikke sådan.
Sådan har jeg det ikke! Er det den vej?
Jeg gør kun tingene værre, gør jeg ikke?
Jeg beundrer din vedholdenhed.
Hvad kan jeg gøre for at få dig til at blive bare et øjeblik?
Hvorfor!? Håber du, at hvis jeg bliver længe nok, så taler Gud måske til mig?
Nej, jeg håber, han taler til mig.
Jeg ved godt, du synes, jeg i det mindste skylder dig lidt mere af min tid.
Jeg ved godt, jeg er utaknemmelig, -
- men utak er ikke en synd, -
- der leder til spitituel konkurs på samme måde som for en præst.
Jeg tror ikke, du skylder mig noget, professor.
Mener du virkelig dét? Ja, det gør jeg.
Det er meget venligst af dig. Jeg ville ønske, der var noget, jeg kunne gøre, -
- for at betale dig tilbage, men det er der ikke, -
- så hvorfor tager vi ikke bare afsked, så du kan komme videre med dit liv?
Forestil dig...
Forestil dig at jeg fortalte dig, at du kunne vågne i morgen tidlig, -
- uden lysten til at springe ud foran et tog.
Forestil dig, det eneste du behøvede at gøre, var at spørge. Ville du gøre dét?
Det afhænger af, hvad jeg skulle give afkald på.
Se, jeg startede med at skrive det ned på et stykke papir.
Hvad er det, du tror, jeg ikke kan give slip på?
Det ved jeg ikke!
Hvad er det terminal-pendleren værner om -
- i en sådan grad, at han vil dø derfor? Det ved jeg ikke.
Nej? Nej?
Du ved det ikke...
Du gider ikke snakke med mig mere, gør du?
Jeg troede, du var tykhudet.
Det er jeg også, men der er en grænse.
Hvorfor tror du, at der er noget, som jeg ikke vil opgive?
Det ved jeg ikke!
Jeg tror,...
- at en mand, der er ivrig efter at blive kørt ned af toget, må ha' noget på hjertet.
Jeg mener, de fleste af os ville nøjes -
- med en lussing eller noget i den stil.
Du siger, du er ligeglad, -
- men det tror jeg ikke på.
Jeg tror ikke, at døden ikke har en årsag.
Du spørger mig, hvad det er, jeg tror, du ikke vil give slip på, -
- og jeg bliver nødt til at sige, at jeg ikke ved det, -
- eller også evner jeg bare ikke forklare det, -
- og måske ved du det, -
- men du vil bare ikke fortælle det.
Jeg tror, -
- at da du tog dit berømte spring, -
- tog du det med dig, -
- og du knugede det til dig, -
- i den dystre død.
Jeg søger efter ordene, professor.
Jeg søger efter ordene, for jeg ved, at ordene -
- er vejen til dit hjerte.
Nå, men jeg kan ikke hjælpe dig.
Ved at give op -
- nåede jeg langt om længe mit mål.
Det krævede hårdt arbejde at nå dertil, og hvis der er én ting -
- jeg ikke er villig til at give afkald på, er det netop dét.
Er der en anden måde, hvorpå du kan forklare det?
Det eneste, jeg ikke vil give afkald på, er muligheden for at give op.
Jeg forventer, at det bærer mig igennem.
Det sætter jeg min lid til.
De ting, jeg tror på, -
- var, som sagt, meget skrøbelige.
De vil ikke eksistere meget længere, og det samme gælder mig, -
- men jeg tror ikke, at dét er den egentlige grund til min beslutning.
Jeg tror, det stikker dybere end dét.
Du kan vænne dig selv til at miste.
Dét bliver du nødt til. Jeg mener...
Du kan li' musik, ikke sandt?
Jo, jo. Det kan jeg.
Hvem er den største komponist, som du kender?
John Coltrane, uden tvivl!
Tror du, at hans værker vil eksistere for evigt?
Altså...
For evigt er lang tid, professor.
Så jeg bliver nødt til at sig nej.
Det betyder ikke, at det er ubrugeligt, gør det?
Nej, det gør det ikke.
Du opgiver verden stykke for stykke.
Du bliver medskyldig i din egen tilintetgørelse.
Der er ikke noget, du kan gøre for at forhindre det.
Alt dét, du gør, lukker en dør ét eller andet sted i fremtiden.
Til sidst er der kun én dør tilbage.
Dét er en dyster verden, professor.
Måske skal du blot indrømme, at du har taget munden for fuld?
Det indrømmer jeg gerne, men det betyder ikke, at jeg slipper for videre tiltale.
Jeg har ikke noget valg.
Okay.
Måske har du ret.
Nå, men hér har du mig, pastor.
Jeg længes efter mørket.
Jeg håber på døden, den sande død.
Hvis jeg troede, jeg i døden ville møde de mennesker, jeg kendte, da jeg levede, -
- ved jeg ikke, hvad jeg ville gøre. Dét ville være den ultimative rædsel.
Det ultimative mareridt. Hvis jeg troede, jeg ville -
- min mor igen og starte forfra, -
- denne gang blot uden at kunne se frem til døden, -
- ville det være det endelige mareridt.
Som Kafka på syre.
Det var fandens, professor. Vil du ikke se, din egen mor?
Nej, det vil jeg ikke.
De døde skal forblive døde.
For evigt.
Jeg vil være én af dem.
Bortset fra at man ikke kan blive én af dem. Du kan ikke blive én af de døde, -
- for de, der ikke eksisterer, kan ikke danne et samfund.
Intet samfund...
Jeg bliver varm om hjertet alene ved tanken herom...
Mørket, ensomheden, -
- stilheden, freden, -
- og dét hele er kun et splitsekund herfra.
Jeg opfatter ikke min sindstilstand -
- som afspejlende et pessimistisk verdenssyn.
Jeg opfatter det som afspejlende verden i sin helhed.
Udviklingen kan ikke forhindre, -
- at intelligent liv -
- i sidste ende vil blive bevidst om én ting, -
- og én ting mere end noget andet, og den ene ting er -
- meningsløsheden.
Hvis jeg forstår dig korrekt, siger du, -
- at enhver, der ikke er ligesom idioterne, -
- må være selvmorderisk.
Ja. Du tager ikke pis på mig?
Nej, jeg tager ikke pis på dig.
Hvis folk kunne se verden for dét, den vitterligt er, -
- se deres liv for dét, det virkeligt er, -
- uden drømme eller illusioner, -
- så tror jeg ikke, de kunne komme på én eneste grund til, -
- at de ikke skulle efterlades for at dø så hurtigt som muligt.
Jeg tror ikke på Gud. Kan du forstå dét?
Se dig omkring, kammerat! Kan du ikke se det!?
Skrigene og larmen fra de forpinte -
- må være den mest behagelige lyd i hans øre.
Jeg hader disse diskussioner...
Argumentet fra landsbyens ateist -
- hvis eneste lidenskab er konstant at håne -
- dét, som han nægtede enhver eksistens af til at begynde med.
Dit fællesskab -
- er et fællesskab bestående af smerte og intet andet, -
- og hvis denne smerte var kollektiv -
- i stedet for blot gentagende, -
- ville vægten alene trække verden -
- fra universets vægge -
- og sende det buldrende og brændende -
- igennem den form for nat, der måtte kunne fremkaldes, -
- indtil det ikke engang var aske.
Og broderskab, -
- retfærdighed, evigt liv?
Du godeste Gud.
Vis mig en religion, der forbereder én -
- på intetheden, på døden.
Dét ville være en kirke, som jeg måske ville støtte op om.
Din forberede blot én på mere liv, -
- drømme og illusioner og løgne.
Forvis frygten for døden fra menneskenes hjerter...
Det ville ikke overleve én dag.
Hvem ville ønske dette mareridt -
- alene af frygten for det næste?
Øksens skygge -
- hænger over enhver form for glæde.
Enhver vej fører til døden, -
- ethvert venskab, enhver kærlighed.
Pinsler, afsavn, forrædderi, -
- smerte, lidelser, -
- alder -
- nedværdigelse -
- hæslig vedvarende sygdom...
Det hele afspejler én konkret konklusion -
- for dig -
- og alle andre og alle ting, -
- du nogensinde har valgt at tage dig af.
Det er det sande broderskab, det sande fællesskab, -
- og alle er medlemmer for livet.
Fortæller du mig, at min makker er min frelse?
Min frelse?
Jamen, så forbandet være ham!
Forbandet være ham i enhver figur og forklædning og form!
Jeg jeg mig selv i ham? Ja, det gør jeg, -
- og jeg væmmes, ved dét jeg ser.
Forstår du, hvad jeg mener?
Kan du forstå, hvad jeg mener?
Undskyld.
Hvor længe har du haft det sådan hér?
Hele livet.
Er det sandt? Det er værre endnu.
Jeg forstår ikke, hvordan det kan være værre end dét.
Raseriet kendetegner egentligt kun de gode dage.
Sandheden er, at der er meget lidt tilbage heraf.
Sandheden er, at de former, jeg ser, -
- langsomt er blevet udtømte.
De har ikke længere noget indhold.
De er alene former. Et tog, en mur, -
- en verden, en mand.
En dinglende tingest -
- i meningsløst samspil i et hylende tomrum -
- uden nogen mening for dennes liv, -
- dennes ord.
Hvorfor skulle jeg ønske at involveres med noget sådan?
Hvorfor?
Det var fandens.
Forstår du, hvad det er du har reddet?
Forsøgte at redde. Forsøger stadig, forsøger stadig hårdt.
Ham, der er min makker? Ja, ham, der er din makker.
Er det grunden til, at jeg er hér i din lejlighed?
Nej, det er grunden til, at jeg er hér.
Du spurgte mig, indenfor hvilket område jeg er professor.
Jeg er mørkets professor.
Natten forklædt som dag, -
- og nu ønsker jeg dig alt det bedste, -
- men jeg bliver nødt til at gå.
Bliv nu bare en lille smule længere.
Nej, der er ikke mere tid. Farvel.
Vi kan snakke om noget andet, det lover jeg.
Jeg har ikke lyst til at snakke om noget andet!
Gå ikke derud, professor! Du ved, hvad der er derude!
Nå, ja. Det gør jeg rent faktisk.
Jeg ved, hvad der er derude, og jeg ved hvem, der er derude.
Jeg skynder mig at nusse hans knoglede kind.
Der er ingen tvivl om, at han vil blive overrasket over at han er så værdsat, -
- og mens jeg klamrer mig til hans hals, -
- visker jeg i det tørre og oldgamle øre, -
"Hér er jeg, hér er jeg!".
Åben så døren! Gør det ikke!
Du er en venlig mand. Jeg har lyttet til dig, -
- og du har lyttet til mig. Der er ikke mere at snakke om.
Din Gud må en gang ha' stået -
- på tærsklen til uendelige muligheder, -
- og dét var hvad han fik ud af det.
Du siger, at jeg ønsker Guds kærlighed. Det gør jeg ikke.
Måske søger jeg tilgivelse, men der er ingen at bede herom, -
- og der er ingen vej tilbage. Det kan ikke laves om.
Der er blot håbet om intetheden, -
- og jeg klynger mig til det håb.
Åben så døren. Gør det ikke.
Vil du ikke nok åbne døren?
Tak skal du ha'. Farvel.
Professor...
Jeg ved, du ikke mente dét, du sagde.
Jeg kommer i morgen tidlig.
Jeg kommer, hører du?
Jeg kommer!
Jeg skal nok komme.
Du ved godt, at han ikke mente, hvad han sagde.
Det ved du godt, han ikke gjorde.
Jeg forstår ikke, hvorfor du sendte mig derned.
Jeg forstår det ikke!
Hvis du ville hjælp, hvorfor fortalte du mig så ikke, hvad jeg skulle sige?
Du fortalte ham dét! Hvad med mig!?
Det er okay. Det er okay.
Hvis du aldrig taler igen, -
- ved du, at du kan stole på mig.
Det ved du, du kan. Du ved, du kan stole på mig.
Er det i orden?
SLUT - Danish subtitles by - - FlopHouse -